Dragi bože, ovo je dugme sa uniforme glavnog konduktera.
Doktore, hoćete li mi pomoći da proverimo da li je Pjer izgubio ovo dugme?
Vrlo rado.
Vaša maramica, g-đo Habard. - Ta nije moja. Imam svoje baš ovde.
Oh, mislio sam... inicijal H...
H za Harijet, H za Habart, ali ipak nije moja.
Moje su praktične stvarčice, ne skupa pariska čipka.
Kako to može bilo kome da koristi, kineš jednom i mora na pranje.
G-đo Habart, pružili ste mi veoma mnogo pomoći u ovom teškom slučaju.
Hvala vam za to što ste, ako mogu tako da se izrazim, odigrali svoju ulogu.
Ako vam budem ponovo trebala biću u blizini.
Ni jedno Pjerovo dugme ne nedostaje i sva su prišivena starim koncem.
Kao što sam i sumnjao.
Bojim se. - Ne bojte se, gospođice.
Svi koji izađu izgledaju mnogo smireniji. - Samo Bog može dati smirenost.
Dobar dan, frojlajn Olsen.
Nei, vi govorite švedski!? - Nažalost, madmazel, to je sve što znam.
Oprostite mi ako sam ličan, većina Skandinavaca je,
po mom mišljenju, veoma obrazovana u pogledu jezika.
I ... ako imate teškoća...
Ja sam rođena... zaostala.
To je razlog što sam radila u Africi kao misionar.
Podučavajući malu crnu decu koja su zaostalija od mene.
Ali, ja vidim da ste proveli tri meseca u Americi.
Zar niste mogli da napredujete?
Ja sam bila...
u internacionalnoj grupi
za sakupljanje novca
za misije u Africi, od bogatih ljudi u Americi.
Govorim na švedskom...
pred velikim skupovima...
na Švedsko-američkom institutu,
u Mineapolisu i drugim velikim gradovima.
Za deset nedelja
sakupili smo...
14 000 dolara i 27 centi.
Sjajno.
G-đice Olson, koliko dugo vas zanima religija ?
Od pre pet godina.
Tokom leta
bila sam bolesna, kao i uvek.
Sedela sam u travi, u bašti.
I ugledala sam Isusa na nebu
sa mnogo male dece.
Ali, sva deca su bila crna.
Pa, to je bio znak za mene
da počnem da se staram o maloj crnoj deci.
Jesu li vaši roditelji bili religiozni?
Ne. Oni nisu imali poštovanja za Gospoda.
Ne. Znate, to nije bio običan znak.
Bila je to takođe i kazna.
O, ajte, ajte.
Siguran sam da će vam Bog oprostiti, g-đice Olson, a možda, što je još važnije
i vašem ocu i majci.
A sada...
Ovde je kupe koji delite sa ...
Ovde je moj ležaj, broj 7. - Da, vaš broj 7.
Ispričajte mi o broju 8. - Njega je zauzela...
g-đica Debenham.
Vrlo fina mlada dama.
Iz Bagdada, gde predaje englesku stenografiju.
Deci. Stranoj deci.
Nakon što je voz napustio Vinkovce,
da li je napuštala kupe?
Ne. Spavala je, baš kao i ja.
Ako ste tako brzo zaspali, kako možete biti sigurni da nije izlazila?
U Šimoga misiji mogla sam da čujem zmiju kako diše.
Znala bih.
Samo napred. Jeste li napuštali svoj kupe ?
Nisam. Ne do jutra... u mojoj spavaćici.
Da li je vaša spavaćica bela sa crvenim.. životinjama?
Ne, nije.
A spavaćica g-đice Debenham?
Lila.
Oh, voli francusko lila. - Fino.
Dobro... A zašto ste krenuli na ovaj put, g-đice Olson?
Kao i uvek, zbog para... para za misiju.
Dobro. Dobro.
Kad sve ovo bude gotovo, gospođice, obećavam da ću dati dobrovoljni prilog.
Bog će vas nagraditi.
Gospodine, ona je to uradila...?
Hvala Pjer, i hoćeš li molim te da obavestiš princezu Dragomirov
da ćemo je senjor Bjanki i ja posetiti uskoro u njenom kupeu. - Dobro, g-dine.
To je bilo vrlo primereno.
Gospodine grofe, ovo je mađarski diplomatski pasoš
koji vama i vašoj ženi daje pravo da odbijete ispitivanje.
U ovim okolnostima, preči čemo preko tih prava. - Veoma ste ljubazni.
Kao što znate, g-đa grofica ima zajednički pasoš pod imenom i tutulom svog muža
ali ne zahteva pojedinosti u vezi vas samih
osim vašeg potpisa i devojačkog prezimena.
Vaše devojačko prezime je Grunvald. -To je tačno, gospodine.
Moja porodica je prognana iz Nemačke, ali ja sada imam mađarsko državljanstvo.
Nažalost, prvo slovo u vašem potpisu venčanog prezimena je skoro
sasvim izbrisano masnom flekom.
Moram reći, imigracioni činovnici nisu baš najuredniji.
Sede u svojim boksovima, jednom rukom drže kiflu s puterom
a drugom lupaju pečat preko mrlja putera na vašem pasošu.
Upravo tako. Zato bih bio veoma zahvalan
ako biste ponovili potpis u vašem pasošu
ovde.
Elena Andrenji, rođena Grunvald.
Imajući u vidu razliku u perima, potpisi izgledaju identično.
Možda nema smisla, ali hteo bih da vas pitam da nije ova maramica vaša.
Pošto ne sadrži ni jedan od mojih inicijala, ne može biti moja.
Još manje smisla ima to što ću pitati koja je boja vašeg penjoara.
Ne, osim ako vas profesionalno zanima
svila boje kajsije. - Moj profesionalni interes je zločin, madam.
Da li ste vi i vaš muž nekad zajedno posetili Ameriku?
Ne, prvi put smo se sreli u Visbdenu. Mnogo kasnije.
Kasnije od čega?
Kasnije od dana moje mladosti, kada sam bio na dužnosti u Vašingtonu.
Živeli ste u Vašingtonu? - Koji perspektivan diplomata nije?
Niste dobro spavali noćas? - Naprotiv.
Osim uobičajenih ispada g-đe Habart, spavao sam vrlo čvrsto.
A vi, madam?
Još čvršće. Ni jedno od nas se nije probudilo do posle osam.
Kao svake uobičajene noći u vozu, uzela sam Trional.
Dietilsulfondimetilmetan, beli kristal. Ratvoren u vodi postaje jak hipnotik.
Zvučao je kao da je reč o otrovu.
Kao i kod većine pilula za spavanje, uzet u dovoljnoj dozi to jeste otrov.
Nećete valjda... ? - Ne, vi niste optuženi...vi ste izuzeti!
Hvala vam oboma za vašu pomoć i saradnju.
Zašto si stala sa čitanjem?
Dobar dan. - Senjor Bjanki.
Dozvolite da vam predstavim zvaničnog inspektora, g-dina Herkula Poaroa.
Hildegard mi je čitala mnoge od vaših slučajeva u novinama,
ali morala sam da je sprečim.
U ovo vreme to je jedini oblik literature koji me drži budnom.
A ja moram, kako se to danas kaže, da odspavam lepote radi.
Da li biste želeli malo konjaka? - Ne, hvala.
Da, molim.
Sada...
Želite da ja priznam ubistvo g-dina...
...kako se zvaše?
Naprotiv, princezo. Ja sam taj koji želi da vam nešto prizna.
Dali ste mi kompliment da ste čitali o meni, ja vam uzvraćam kompliment...
priznanjem da sam i ja čitao o vama.
Nastavite.
Sasvim slučajno su me podsetili da ste kuma g-đe Armstrong,
majke otete devojčice Dejzi.
Kako ste postali kuma g-đe Armstrong?
Bila sam prijatelj i poštovalac njene majke,
velike američke glumice Linde Arden.
Zašto ste doneli ove bodeže sa mesta?
Da li je to citat ili pitanje? - Citat.
Gledao sam je dva puta kao Ledi Magbet u Londonu.
Bila je najbolja tragičarka u svoje vreme.
Bila? Sigurno je još uvek živa?
Živa, ali vezana za krevet.
Zar ona nema još jednu ćerku, mlađu od g-đe Armstrong?
Da, ali ne mogu da joj se setim imena.
Kad god sam bila u poseti ona je bila u školi.
Šta je bilo sa mlađom ćerkom?
Udala se za Turčina. To je nešto o čemu nikad nismo govorile.
Kako je glasilo devojačko prezime g-đe Armstrong?
Devojačko prezime g-đe Armstrong bilo je Grinvud.
Mogu li malo da podstaknem vaše sećanje i iskoristim vaše strpljenje još malo?
Ima i drugih imena u kući Armstrongovih kojih ne mogu da se setim.
Da li su imali sekretaricu? - Da, naravno.
Njeno ime, madam? - Njeno ime...
Koliko se sećam...
Bila je to gospođica Fribodi.
Da li je tu bio i ljubazni šofer?
Bio je. Nikad me nije vozio. Imam svog šofera.
On sigurno nije bio jedini muškarac u službi?
Prisećam se još jednog.
Da, bio je to, rekla bih pukovnikov ordonans, Indijac.
A lična sobarica g-đe Armstrong,
ona koja je greškom osumnjičena za saučesništvo u otmici... ?
Ja uvek putujem sa svojom ličnom sobaricom.
Nije bilo potrebe da razgovaram sa sobaricom g-đe Armstrong.
Bez sumnje, G-đica Šmit će se setiti njenog imena.
Verovatno da lične sobarice razgovaraju jedna s drugom u odajama za poslugu.
Da..Da, naravno.
Ali sobarice se obraćaju jedna drugoj samo po svom krštenom imenu.
A koje je njeno?
Polet.
Hildegard...
Hoćeš biti ljubazna da mi daš jedan aspirin?
I zamoličeš kelnera iz vagon restorana da mi donese čašu ruskog čaja
a onda se možeš povući u svoj kupe.
Ja ću zvoniti kad mi budeš trebala. - Razumem, g-đo.
Sigurno, bila je i medicinska sestra.
Ja nisam imala...
potrebe za medicinskom sestrom.
To je vreme koje tek treba da dođe.
Nikad se ne smejete, madam.
Moj doktor mi je tako savetovao.
Izvinite.
Nema potrebe da vas uznemiravamo dalje.
Bili ste od velike pomoći.
Vrati se u pulman i reci Pjeru da pozove pukovnika za pet minuta.
Moram da popričam sa sobaricom. - Da, Poaro.
Frojlajn Šmit, mogu li da popričam malo sa vama o jednoj sitnici u privatnosti vašeg kupea?
Moram da odnesem aspirin... - Ostavićemo vrata otvorena.
Posmatrao sam kako ste bili pogođeni na pominjanje imena sobarice g-đe Armstrong, Polet.
Bila je bolešljiva, gospodine. Bile smo bliske prijateljice.
Imate li njenu fotografiju?
Da, nikada ne putujem bez svojih kutija sa slikama. Pomažu da prođe veče.
Ne, molim vas, gospodine. Jaka sam ja.
Aj! - Smirite se!
Ovo može biti vaš spas, i svakog putnika u vagonu uključujući i vašu gospodaricu.
Kada ste poslednji put otvarali kofer?
Posle Beograda.
Pjer me je zvao da odem kod princeze,
a posle sam čitala da bih zaspala.
Suviše veliko za Pjera...
I evo gde nedostaje dugme na uniformi.
Dugme koje je našla g-đa Habard.
I rezervni ključ u džepu od pantalona.
Evo slike, g-dine.
I ova lepa, nevina devojka
bacila se kroz prozor ?
Evo, uzmite ovo, frojlajn.
Našao sam ga u hodniku. Mora da je vaša jer ima inicijal H.
Ne, ne, to nije maramica sobarice, već velike dame.
Kao što je vaša gospodarica?
To je njen stil, da... ali nije njena maramica.
Znam svo njeno rublje.
Pored toga, inicijal je pogrešan.
Koje je princezino kršteno ime?
Natalija, gospodine. To je rusko ime.
Onda je moram zadržati dok ne nađem pravog vlasnika.
Mogu li takođe da zadržim fotografiju? Do kraja večeri obećavam da ču je vratiti.
Da, da, to me ne brine. Ali ovo, ovo me brine.
Hoću li biti optužena da sam ovo sakrila u mom koferu?
Frojlajn... ja sam siguran da vi niste sakrili uniformu...
kao što sam siguran da ste dobra i odana prijateljica vašoj gospodarici.
Ne samo dobra sobarica, već i dobra kuvarica.
Ne samo dobra kuvarica, već i društvo... uteha u samoći...vidite!
Vi ste dobra kuvarica, zar ne? - Sve moje gospodarice su tako govorile.
Doviđenja.
Otvarate prodavnicu odeće?
Ne.
Zatvaramo istragu! Gde je Šimoga?
Izvinite, molim? -Šimoga, gde je to?
Koliko znam, ja sam bio severozapadno krilo... A Šimoga je dole na jugu, po mom mišljenju. Zašto?
Ima li misionare?
Kako ja to da znam. Indija je prepuna misionara.
Nameravate da odete iz Indije za Englesku? - Da.
Zašto kopnom? - Zašto da ne?
Zato što je putovanje brodom mnogo uobičajenije.
Odabrao sam put kopnom iz privatnih razloga.
Pukovniče Arbatnot, u istrazi ubistva nema takvih razloga koji mogu biti sasvim privatni.
Ostao sam jednu noć da vidim Ur Čaldiz.
I tri dana u Bagdadu,
sa komandantom garnizona, koji je slučajno moj prijatelj.
Engleskinja g-đica Debenham takođe putuje iz Bagdada.
Moguće je da je ubistvo počinila žena.
Ili muškarac i žena u saradnji.
Iz vaše veze sa g-đicom Debenham,
da li biste mogli reći da je sposobna, fizički ili emocionalni...
To je prokleto neregularno pitanje! - Znam, ali pitam.
G-đica Debenham nije žena.
Ona je dama. - Što isključuje mogučnost da je ubica?
Prokletstvo, čovek je potpuni stranac!
Nikad ga pre nije videla! - Uzrujava vas ova situacija?
Ne znam na šta ciljate?
Onda da se vratimo činjenicama. Jeste li poznavali pukovnika Armstronga?
Ne lično.
Vidite, naše jedinice se nisu mešale.
Ja sam u indijskoj vojsci, on je bio u Britanskoj vojsci na službi u Indiji.
Kraljevski Škoti.
Kako ste znali? - Bilo je u novinama
kada se ubio posle otmice.
Novine.
Mislio sam da je jači od toga.
Uostalom, OPZ... i VK u Francuskoj. - Šta?
Odlikovanje za posebne zasluge.
Vojni Krst?
Pukovniče...
Račet je bio odgovoran za smrt petoro ljudi.
Samoubistvo nevino optužene sobarice,
za ubistvo deteta Armstrongovih,
za smrt g-đe Armstrong
dok je prevremeno rađala mrtvo dete
i konačno samoubistvo pukovnika Armstronga suočenog sa mnogostrukim nepodnošljivim gubitkom!
Razumeo bih njegov postupak čak i da je pored Odlikovanja za posebne zasluge i Vojnog Krsta, bio odlikovan i sa VK
što je, kao što možda znate, Viktorijin Krst koji je dodeljivan za izuzetnu hrabrost!
Onda je, po mom mišljenju, Račet dobio što je i zaslužio.
Mada bih voleo da mu je regularno suđeno, od strane porote.
Suđenje od strane 12 poštenih ljudi i istina predstavljaju čvrst sistem.
Verujemo da je ubistvo počinjeno u 1:15
Šta ste vi radili tada?
Pričao sam se sa onim, kako mu je ime... Mekkvin, u njegovom kupeu.
Bio je zainteresovan za budućnost Indije.
Malo nepraktično... smatra da Britanci treba da odu odande.
Koliko dugo ste ostali pričajući posle toga?
Do... 1:30.
To ja zovem tri lule razgovora.
Pukovniče Arbatnot, vi ste jedini putnik...
u vagonu koji puši lulu.
Tako izgleda. - A ovo...
mora da je vaš čistač lule.
Ista marka. - Nađen je u pepeljari pored mrvačevog uzglavlja.
Onda ga je neko stavio tamo. To je iskorišćen čistač lule.
Oh, vi mislite da sam dovoljno glup da uđem u Račetov kupe,
ubijem ga, očistim moju lulu i ostavim čistač u pepeljari
pre no što odem? - Ne, pukovniče Arbatnot.
G-đice Debenham.
Mogu li da ostanem? - Ne, pukovniče.
Sedite, molim vas.
Oprostite, g-đice Debenham, moram da budem brz.
Upoznali ste pukovnika Arbatnota u Bagdadu i zaljubili ste se jedno u drugo.
Zašto Englezi moraju da sakrivaju čak i svoja najčistija osećanja?
Da odgovorim na vaša pitanja po redu.
Da, da...
i ne znam.
Onda mi recite šta znate.
U trajektu preko Bosfora čuo sam deo vašeg razgovora sa pukovnikom.
Ne sada. Kad sve bude gotovo, kad sve bude iza nas, onda.
Kad šta bude gotovo, g-đice Debenham?
Kad šta to bude iza vas?
Da li je to neki zadatak koji mora biti izveden?
Neka stari dogovor koji mora biti ispoštovan, neko mračno delo koje mora biti izvršeno?
G-dine Poaro, nisam slobodna da odgovorim ni na jedno od vaših pitanja.
Ne ovde u ovom vozu možda,
ali kada jugoslovenska policija preuzme nerešen slučaj ubistva u Brodu
nećete biti oslobođeni dok ne odgovorite na pitanja.
Uvek mogu da pozovem svoje advokate.
Ovo je privatna stvar između pukovnika i mene.
G-đice Debenham, u slučaju ubistva svi koji su osumnjičeni dužni su da odgovore na moja pitanja!
Kad se šta završi?! Odgovorite!
Bićete prinuđeni da napustite ovo mesto...
G-dine pukovniče, molim vas, smirite se.
Poaro nema prava. To su privatne stvari.
Sačekajte, pukovniče.
Odovorite na moje pitanje. Kad se šta završi, kad šta bude iza vas! - Sklonite ruke sa g-đice Debenham!
Nisam ni primetio da sam spustio ruke na g-đicu Debenham.
Postavio sam jednostavno pitanje... - Čuo sam.
Onda, možda vi možete da odgovorite umesto nje.
Možete li da mi se svečano zakunete, kao stranac,
da ako odgovor nema nikakve veze sa ubistvom,
držaćete ga u tajnosti?
Hoću.
Pre šest meseci, pre nego što sam uopšte upoznao g-đicu Debenham,
moja memsahib... - Šta?
Moja žena... Rekla mi je da joj je dosadno.
Ne samo i Indiji, već i sa mnom.
I onda mi je zatražila razvod.
Kao čovek na položaju, trupni oficir, odbio sam.
Da sam to učinio, izgubio bih komandno mesto.
Moja žena se vratila u Englesku.
Pa, ima neospornih dokaza
da mi je bila sve vreme neverna.
Ja sam zbog toga započeo proces razvoda,
gde je njoj pripisana krivica.
Kad ta procedura bude iza nas,
kad se ta procedura završi,
zaprosiću g-đicu Debenham.
U međuvremenu, od vitalne je važnosti
po engleskom zakonu, da naša...
ponašanje... ne pruži dokaze za protivtužbu
od strane moje žene.
Da li je to odgovor na vaše pitanje?
To je sigurno odgovor.
G-ne doktore, da li se Pjer dovoljno oporavio?
Potpuno.
Možemo li ići? - Da. I uveravam vas da će moja usta stranca biti zapečaćena.
Izvinite ako sam povredio konduktera. Provokacija.
Mogli su to učiniti zajedno. Ona je vrlo jaka.
Zašto ih niste pitali da li su bili u Americi? - Jer nisam imao potrebe.
Pjer, pukovnik se izvinjava za svoje ponašanje. - Hvala, gospodine.
G-dine Foskareli.
Vi ste naturalizovan američki građanin? -Tako je! - Koliko dugo?
Sedam godina.
Razgovaraćemo sutra o tome.
Inače će te zadržati duže no ti njega.
Vi imate auto? - Da.
Američki automobil za Italijana.
Jeste li poznavali Kasetija? - Ne, bože sačuvaj.
Kaže da je bio mafijaš. - Stvarno?
Šta mislite, ko ga je ubio?
Kaže, neki drugi mafijaš. - Stalno se ubijaju međusobno nožem ili pištoljem...
Zašto ste doneli taj nož sa mesta? - Jer sam ga našla u mom neseseru.
Eto, šta sam rekao? Noževi ili pištolji... to je obračun između dva mafijaša!
Dajte mi bodež.
Kada ste poslednji put otvorili vaš neseser?
Sinoć, kad sam izvadila sve napolje. - Ako ste sve izvadili zašto ste morali ponovo da ga otvarate?
Jer sam vraćala nešto unutra.
Možda se prisetite još nečeg, g-đo Habard.
Dugme koje nedostaje.
Tačno. Mogu vas uveriti da vlasnik uniforme nije sa nama u vozu.
Vraćate li se nazad u vagon restoran? - Da.
Mislite da tako brzo mogu da se suočim svojim kupeom?
Možete li da zamolite glavnog konobara da postavi stolove i stolice
tako da senjor Bjanki, doktor Konstanin i ja,
možemo da predstavimo putnicima rešenje ovog zločina?
Ja... Ja sam pomogao u rešavanju, zar ne?
Da. Ako hoćete samo kratko da mi odgovorite na još par pitanja. - Naravno.
U noći ubistva da li je g-din Bedouz napuštao kupe?
Ne, ječao je kao prase sa bolom u zubima.
Jeste li ikad bili u privatnoj službi?
Ne.
Hvala. To bi bilo sve.
Izvinite...
Pa, doktore...
Ova krv je ljudska. Ovaj bodež,
je mogao, u dvema različitim rukama da zada sve one rane.
I ti znaš ko ih je zadao, jel?
Naše poslednje ispitivanje će biti neka vrsta kocke.
Ali ako uspe,
onda znam...
Uđite, uđite molim. Sedite.
Vi ste Sajrus B. Hartman, pozorišni agent?
Ne.
Hoću da kažem, ja nisam pozorišni agent.
To je falsifikat koji su mi izdali Pinkertonovi.
Detektivska agencija? - Filijala u Istambulu.
Račet je tražio američkog telohranitelja pa su poslali mene.
Čudno... Nisam baš mnogo učinio, zar ne?
Da li možete da dokažete da je to bio razlog za vaše putovanje?
To je Pol... Polet...
Polet Mišel.
Mogao bih da prestanem da se pretvaram...
Dame i gospodo, molim za vašu pažnju.
Mogu li da predložim da ne bude razgovora dok vam se g-din Poaro obraća?
Ako neko želi da da izjavu, može to učiniti na kraju sastanka.
Hvala.
Dame i gospodo, svi ste svesni da je grozni ubica
isto tako grozno, i možda zasluženo, ubijen.
Kako i zašto? Evo jednostavnog odgovora.
Postoji dokaz koji potkrepljuje teoriju da je ubica stranac za sve nas.
G-đa Habard je primetila čoveka u svom kupeu, ubrzo posle 1:15 po noći.
Kasnije je našla blizu svog kreveta dugme sa uniforme konduktera.
G-đica Šmit je otkrila, podmetnutu u njen kofer,
uniformu konduktera, koja nikako ne može odgovarati Pjeru,
i na kojoj je zaista nedostajalo dugme.
I u džepu pantalona te uniforme
bio je kondukterski rezervni ključ.
Nešto kasnije g-đa Habard je otkrila ovaj krvavi bodež,
koji je, kako je doktor Konstantin potvrdio, oružje kojim je izvršen zločin.
Očigledno zaključivanje je ...
da je ubica, prerušen u konduktera,
provalio u voz u Beogradu,
pomoću rezervnog ključa došao do Račetovog kupea,
izbo ga nasmrt, podmetnuo bodež i uniformu
a onda napustio voz, koji je sada zavejan u snegu.
Ko je to bio?
Moram da se složim sa g-dinom Foskarelijem,
koji veruje da je to bio član mafije koji je izvršio privatnu osvetu
čiju će pravu prirodu nesumnjivo otkriti jugoslovenska policija.
Ali...
Je li to sve? - Ne...
Ne, nije.
Kažu da, tamo gde postoji prost odgovor,
postoji i mnogo složeniji.
Ali, prisetite se mog prvog rešenja...
kada čujete drugo.
Hajde da za časak zamislimo da misteriozni stranac nije ni postojao.
Ubistvo onda mora da je izvršila
neka osoba ili osobe u ovom vagonu,
preciznije, u ovom vagon restoranu.
Nemojmo se za trenutak pitati kako, već se zapitajmo zašto
a onda će nam biti jasno kako.
Nije bilo iznenađenje da je svako od vas čuo za ozloglašeni slučaj Armstrong.
Ali priznajem da sam se jako iznenadio kada je prvi putnik kog sam ispitivao,
g-din Mekkvin,
priznao pod emocionalnim stresom,
da je zapravo poznavao g-đu Armstrong.
Bila je ljubazna i uplašena.
Ali ne toliko uplašena da ne obrati pažnju na mladog čoveka koji želi da se dokaže.
Da li je g-din Mekkvin lagao
kada je porekao da zna da je Račet bio u stvari Kaseti?
Ili je postao Račetov sekretar kao deo smišljenog plana
da osveti smrt g-đe Armstrong?
Samo ispitivanjem ostalih putnika mogao sam da se nadam da ću rasvetliti stvar
ali kada sam počeo da ih ispitujem, svetlo se... Magbet...
šta to rekoh... pojačalo.
Kada sam rekao princezi Dragomirov
da znam da je ona kuma g-đe Armstrong u njenim odgovorima sam počeo da osećam
izbegavanje i netačnosti.
Čak sam i ja znao više čitajući novine
nego ona iz svojih čestih poseta.
Da li je postojao još jedan šofer? "- Da, bio je, ali ja imam svog."
"Nikad me nije vozio." - Izbegavanje!
"Kako se zvala lična sobarica g-đe Armstrong?"
"Ja uvek putujem sa sopstvenom sobaricom, gospodine."
"Nije bilo potrebe da razgovaram sa sobaricom g-đe Armstrong."
- Izbegavanje! Pitao sam za još nekog muškarca u službi.
"Mislim da je bio pukovnikov ordonant, Indijac."
Netačno.
Pukovnik Armstrong bio je oficir britanske vojske u Indiji. Imao bi britanske službenike.
Kao redov Bedouz.
Da bi obavljao njegove lične poslove.
Samo oficiri indijske vojske kao pukovnik Arbatnot imaju indijske ordonante.
Pitao sam za ime mlađe sestre g-đe Armstrong.
"Ne sećam se njenog imena."
Neverovatno izbegavanje!
Pitao sam za ime sekretarice g-đe Armstrong.
"Da, gospođica Fribodi."
Ovo je neverovatno!
Princeza se prosto služi psihološkom
igrom asocijacija!
Fribodi je ime mlađeg partnera
jedne od najpoznatijih i najbogatijih robnih kuća
možda pod patronatom same princeze.
Ime starijeg partnera je Debenham.
Debenham i Fribodi.
Da li je princeza prikrivala našu g-đicu Debenham
koja je predavala stenografiju u Bagdadu?
Moće li nam ona reći ime mlađe sestre g-đe Armstrong?
Onda, ja ću vam reći njeno ime i devojačko prezime.
Kada sam pitao princezu Dragomirov može li mi reći devojačko prezime
njenog kumčeta, g-đe Armstrong,
nije smela, kao njena kuma, da nas dovede do njega. Ona odgovara:
Grinvud.
Grunwald je na nemačkom Grinvud!
Princezino oklevanje ubedili su me
da je Grunwald pravo devojačko ime g-đe Armstrong
i grofice Andrenji
kao mlađe sestre g-đe Armstrong.
Njeno kršteno ime je Helena, ne Elena. Ne.
Već Helena...
Gde li je izgubila svoje H od krštenog imena?
Izgubila ga je ispod obične masne fleke u pasošu njenog muža.
A zašto je mrlja zgodno nameštena?
Jer se njen muž plašio da...
će ova maramica sa inicijalom H,
moći da me dovede do osumnjičenog za ubistvo.
Uz božju pomoč i na moju reč kao džentlmena, ta maramica ne pripada mojoj ženi.
Ne...
Ne, naravno, ne.
Ne pripada ni g-đi Hariet Belindi Habard.
Niti frojlajn Hildegardi Šmit,
čiji je najveći kvalitet lojalnost.
Inicijal je pogrešan.
Koje je princezino kršteno ime?
Natalija, gospodine. To je rusko ime.
U ruskom ćiriličnom pismu, njihovo veliko N
piše se kao naše veliko H.
Madam de princes, kada maramica bude stručno pregledana
vratiću je vašoj odanoj sobarici da je odnese na čišćenje.
Da li je Hildegard Šmit zaista vaša sobarica?
Ja možda imam nos za dobru hranu, pa sam postavio zamku.
"- Vi ste dobra kuvarica, zar ne? - Sve moje gospodarice su tako govorile..."
Da ste lična sobarica, vaša gospođa nikad ne bi imala prilike da otkrije da ste dobra kuvarica!
Dobra kuvarica što Hildegard Šmit mora da je bila, i to u kući Armstrongovih.
Dakle...
Koga sada imamo ovde u ovom vagonu...
ko bi mogao da bude povezan
sa kućom Armstrongovih?
Imamo prvo g-dina Mekkvina koji je postao potajno odan
g-đi Armstrong u vreme otmice.
Dva, princezu Dragomirov koja je odana kuma g-đe Armstrong.
Tri, groficu Andrenji koja je mlađa sestra odana g-đe Armstrong.
Četiri, grof Andrenji, koji je Helenin odani suprug i odani zet g-đe Armstrong.
Pet, Hildegard Šmit koja je bila odana kuvarica g-đe Armstrong.
Šest, Meri Debenham, koja je bila odana sekretarica g-đe Armstrong.
Umešanost g-đice Debenham je čisto nagađanje!
Nisam morao da pitam g-đicu Debenham da li je ikada živela u Americi
zato što je, tokom ispitivanja, rekla:
"Uvek mogu da pozovem moje advokate."
Engleskinja koja nikad nije živela u Americi bi rekla:
'Uvek mogu da pozovem svoje zastupnike.'
Pukovnik Arbatnot je glavni čovek kome moram da zahvalim
što sam primetio tu veliku
konfuziju u ovom neobičnom slučaju.
Hteo bih da istaknem činjenicu
da je poricao je da je ikada razgovarao sa pukovnikom Armstrongom u Indiji,
a ipak se seća do najsitnijih detalja
ordena koje je pukovnik Armstrong dobio godinu dana ranije u Francuskoj.
Prisećam se njegovog pogleda na britanski sudski sistem.
Suđenje od strane 12 dobrih ljudi i istina predstavljaju čvrst sistem.
Gvozdeni ton ponoći
je rekao dvanaest.
Iznenada...
broj 12 počinje da zvoni u mojoj glavi kao veliko zvono.
Dvanaest...
Doktore, koliko ima je rana na Račetovom telu?
12. - G-dine Mekkvin,
Koliko velikih slova, svako ispisano drugom rukom, je sadržano
u svakom od dva preteća pisma koje ste mi pokazali u našem razgovoru?
Dvanaest.
Pukovniče Arbatnot, koliko ima porotnika?
Dvanaest.
Oni su kaznitelji.
Koliko ima putnika u ovom vagonu isključujući mene i ubijenog?
Dvanaest, gospodine.
Pokažite mi svoj novčanik. - Ne! - G-dine Hartman, ne možete da govorite.
Račet nikad nije tražio da budete njegov telohranitelj, pitao je mene
i ja sam, možda na štetu mog ugleda, odbio.
Pre no što ste se pridružili Pinkertonu kao privatni detektiv, bili ste
običan policajac, zar ne?
Pandur.
Koji se, dok je radio u policiji,
zaljubio
u lepu sobaricu.
Da, i oženio bi je
da nije...
Vaša ćerka, Polet, nije umrla od šarlaha, zar ne?
Ne, ubila se
kad su je pogrešno optužili za saučesništvo
u kidnapovanju i ubistvu male Dejzi Armstrong.
Nisu to mogli da urade bez vas, zar ne?
Vi...
Neobična je ova maska
misterioznog člana mafije,
koji nikad nije postojao, kao što ni vlasnik ovog kimona nije postojao!
Prava namena crvenog zmaja je bila da me zbuni i prevari,
Ali, nije me mogao prevariti!
Imam, kako bih rekao... ?
oko za figuru nepoznate žene.
Grofice, vaš kosmopolitski naglasak
pokazuje mogućnosti nasleđene
od vaše majke, glumice.
Ali... sam Bog zna iz kog je neverovatnog izvora
g-đica Greta Olson ... naučila svoj engleski rečnik
da bi pridobila poverenje.
Ja sam rođena ...zaostala.
Zato radim u Africi kao misionar.
Podučavajući malu crnu decu koja su zaostalija od mene.
Jedva izgovarate običnu reč kao 'spavaćica', a ipak razumete složenicu kao što je 'dobrovoljni prilog'.
Zaista verujem da ste brinuli o maloj crnoj deci u vašoj misiji u Šimogi,
koja je, uzgred, u Indiji, ne u Africi, zar ne?
Ali verujem i da ste prikrivali da ste, nekoliko godina ranije, dok ste bili u Americi,
negovali malu belu bebu, zvanu Dejzi.
Zbog čije smrti, koju niste mogli da sprečite, ste se toliko molili
da ste videli utočište u viziji Isusa
i vaša budućnost kao misionarke koja će brinuti o maloj crnoj deci, bila je zapečaćena.
Vi ste srećni. Samo biti vezan i oboren,
a ne tresnut kao sluga
g-din Bedouz. - Gospodine.
Služili ste u britanskoj vojsci u Škotskoj.
Pukovnik Armstrong je bio u Kraljevskim Škotima.
Budite ljubazni pa izvedite pred doktorom Konstantinom vaš najdublji batlerski naklon!
Da, postoji stara kontuzija. - To je posledica slabog udarca u onom haosu.
Bilo je oteklo i meko kao puding, obično ga zovu 'flekavi Dik'.
Hvala vam. Biće da ni vi niste bez mrlja.
G-din Foskareli. On je vrlo dobar poznavalac automobila.
Sumnjao sam da je on možda nekad bio Armstrongov šofer.
Pitao sam ga da li je nekad bio u privatnoj službi.
Ne!
Mislim da je Foskarelijev engleski izgovor mnogo originalniji nego kod g-đice Olsen
ali mislim da je hteo reći 'Da'. - Mislite, gospodine?!
Mislim, mislim! Šta drugo može da se učini u vozu koji je zaglavljen u snegu!
Ako svi ovi ljudi nisu umešani u zločin, onda zašto
su mi svi prilikom istrage govorili glupe i nepotrebne laži? Zašto?!
Nesumnjivo g-dine Poaro, zato što nisu očekivali da ćete vi biti u vozu.
Nisu imali vremena da smisle svoje priče.
Nadao sam se da će neko drugi to reći, a ne ja.
Dame i gospodo,
sada dolazimo do moje rekonstrukcije noći ubistva.
Ili...
noći crvenog zmaja.
Ja...
Želeo bih...
Želeo bih da mogu da je opišem sa...
neuporedivom perjanicom, svesnom snagom,
delikatnim gestovima i provokativnim izrazima
najveće američke tragične heroine Belinde Harijet,
mis Linde Arden.
Uvek sam želela da igram komedije, ali moj muž ih nije imao.
Koji muž? Vaš drugi muž, g-din Habard?
Ili vaš prvi muž, g-din Grunwald?
Linda Arden, glumica, nikad nije igrala težu ulogu
od g-đe Habard, organizatora ove neuobičajene osvete.
Tako sam zaključio da je velika Linda Arden izlečena
od neizlečive bolesti i nije više vezana za krevet!
Ja sam taj koji treba da bude u krevetu!
Mene treba lečiti što sam tako sporo uočio trik
kojim mi je podmetnuto vreme ubistva!
Želite li nešto još, ser? - Želim.
Recite g-dinu Mekkvinu da želim da ga vidim. Sada.
Vrlo dobro, ser.
I šest čaša. Stop.
Samo pet, ponavljam pet, čaša je isporučeno,
jedna, ponavljam, jedna jako okrnjena,
koja će biti vraćena kada zamena stigne na moju adresu u Parizu.
U potpisu, Račet.'
U redu, Hektore. To bi bilo sve.
Laku noć, g-dine Račet. - Laku noć.
Nije ništa. To je samo košmar.
Dobro, g-dine Račet. Lepo spavajte.
U 1:15 pojavila se g-đa Habard sa pričom da je u njenom kupeu neki muškarac,
koji je, zbog razloga koje ne mogu ni da nagađam, izgubio dugme.
Sledećeg jutra ubistvo je otkriveno.
Doktor Konstantin je odredio vreme ubistva
između ponoći i 2 ujutro.
Došao sam do različitih zaključaka.
Trapavi kliše polomljenog sata
koji je stao u 1:15,
bio je namerno ostavljen da podstakne moju sumnju.
A pošto je g-din Mekkvin sasvim precizno rekao
da Račet ne govori jezike,
bio sam namerno naveden da poverujem da je Račet već bio mrtav
kad je glas viknuo iz njegovog kupea na francuskom.
Drugačije rečeno: bio sam zaveden teorijom da je ubistvo
počinjeno pre 1:15.
Vreme kada svako od vas ima neoboriv alibi.
Ali...
pretpostavimo da zločin nije izvršen
pre, već posle 1:15 po noći,
kad su svi zvuci i incidenti stvoreni da me zbune
utihnuli
i ja sam utonuo u san,
jer je voz sada bio tih
i miran...
Tih, da.
Ali miran, ne.
Oko 2 sata, ubistvo je dolazilo
u posetu.
Za moju ćerku.
Moju unuku.
U sećanje na pukovnika Armstronga,
velikog vojnika, i mog još većeg prijatelja.
Za g-đu Armstrong.
Primili su me u svoj dom i u svoja srca.
Za njihovu Dejzi, i moju...
Bože, oprosti mi.
Za moju sestru... i moju sestričinu...
Zbog patnje koju si doneo mojoj ljubljenoj ženi.
Đubre!
Svinjo!
Za moje voljeno kumče.
Za majku Armstrong.
Od Hektora.
Za mog gospodina.
Za Polet.
S ljubavlju.
Svršetak je moj.
Neka Bog čuva dušu moje drage, mrtve kćeri.
Ponavljam...
Grozni ubica
je i sam grozno i možda zasluženo ubijen.
Ali na koji od ova dva načina koja sam preložio?
Na jednostavan način,
od strane mafijaša prerušenog u konduktera?
Ili na složeniji način koji sam upravo izložio?
Način koji podrazumeva mnoga pitanja... i naravno
veliki skandal.
Senjor Bjanki, sad je na vama, da kao direktor linije
odlučite koje od rešenja ćemo ponuditi policiji u Brodu.
Moram priznati da se dvoumim.
Ipak...
Ja mislim da će policija u Brodu više voleti jednostavnost
prvog rešenja.
Imamo uniformu
da je pokažemo policiji.
Ako imamo uniformu, onda mora da je postojao i čovek koji je nosio.
Tako...
ja biram prvo rešenje. - Tako je.
Herkule...
Zahvaljujem ti.
Prijatelju moj...
Sad moram da idem da se borim sa mojim izveštajem za policiju
i sa mojom savešću.
Mama...
Preveli: Dama_na_potezu i _Walter_Lantz